МАТЕМАТИЧНЕ МОДЕЛЮВАННЯ СИСТЕМИ ОЦІНКИ ТЕХНОЛОГІЧНОЇ ПРИДАТНОСТІ ЛУБ’ЯНОЇ СИРОВИНИ ДО МЕХАНІЧНОЇ ПЕРЕРОБКИ - КАЛІНСЬКИЙ, Є. О.; ВОРОНКО, О. В.; РОССОЛОВ, В. В. (Науковий вісник Полтавського університету економіки і торгівлі. Серія «Технічні науки», 2025)
У статті представлено наукове обґрунтування та практичну реалізацію математичного моделювання системи оцінки технологічної придатності луб’яної сировини до механічної переробки. Показано необхідність створення об’єктивної системи оцінювання якості сировини для оптимізації режимів переробки та прогнозування якості кінцевої продукції. Запропоновано математичну модель на основі теорії нечітких множин та методів багатокритеріальної оптимізації, що враховує як кількісні, так і якісні показники сировини. Метою роботи є розробка математичного апарату для комплексної оцінки технологічної придатності луб’яної сировини до механічної переробки, що дозволяє об’єктивно визначати можливість її промислового використання та оптимізувати технологічні режими. Об’єктом дослідження є процес оцінки технологічної придатності луб’яної сировини (трести льону) та оптимізація технологічних режимів її механічної переробки. Предметом дослідження є математичні моделі та методи комплексної оцінки технологічної придатності луб’яної сировини, а також закономірності взаємозв’язку між характеристиками сировини та ефективністю її переробки. Розроблено комплексний показник придатності, який враховує нормовані значення показників якості з відповідними ваговими коефіцієнтами та функцію технологічних обмежень. Вагові коефіцієнти визначено методом аналізу ієрархій на основі експертних оцінок, узгодженість яких підтверджена високим значенням коефіцієнта конкордації Кендала (W = 0,82). Створено шкалу технологічної придатності з чотирма рівнями: висока придатність (P > 0,8), середня придатність (0,6 < P ≤ 0,8), низька придатність (0,4 < P ≤ 0,6) та непридатність до переробки (P ≤ 0,4). Експериментальна верифікація моделі на 150 партіях льону олійного різної якості показала високу точність прогнозування (94–95 %). Практичне застосування методики продемонструвало підвищення виходу волокна на 19,6 %, зниження засміченості на 33,3 % та покращення фізико-механічних показників на 16,8 %.