ЕКОНОМІЧНЕ ЗРОСТАННЯ В НЕОКЛАСИЧНОМУ НАПРЯМІ ЕКОНОМІЧНОЇ ТЕОРІЇ - Видобора, В. В. (Науковий вісник Полтавського університету економіки і торгівлі. Серія «Економічні науки», 2021)
Мета статті полягає в аналізі теоретико-методологічних положень економічного зростання у світлі неокласичної економічної теорії та можливості застосування її положень у сучасних економічних умовах. Методика дослідження. Вирішення поставлених у статті завдань здійснено за допомогою таких загальнонаукових і спеціальних методів дослідження: аналізу та синтезу, систематизації та узагальнення, рефлексії економічної думки, історико-генетичного методу. Результати. З’ясовано, що неокласична теорія, насамперед, зосереджена на з’ясуванні чинників економічного росту. Головною з проблем, які вирішували неокласики, було раціональне використання ресурсів, які ставали обмеженими під впливом зростання населення та інтенсифікації промислового виробництва. Виявлено, що неокласична теорія передбачає саморегулювання процесів економічного зростання, яке найчастіше визначається гетерономією розвитку економічної системи під впливом конкуренції та не вимагає додаткового державного втручання. Практична значущість результатів дослідження. Застосування ідеї неокласичної теорії зростання у практиці формування державної політики росту дасть змогу розглянути економічний ріст у динаміці та спрогнозувати його можливості, беручи до уваги як ресурсні фактори зростання, так і чинники соціальної природи.